Kun en skabning har skabt sig et
liv på ethvert levested på Jorden.
Den skabning er os.
Vi bruger stadig vores opfindsomhed
til at overleve i vilde områder.
Langt fra byens lys.
Ansigt til ansigt
med den barske natur.
Det er menneskets planet.
Bjergene er blandt de mest
skånselsløse miljøer på Jorden.
Vejret kan skifte fra tropisk
til arktisk på blot få timer.
Jo højere man stiger op,
desto hårdere bliver det-
- indtil selv ilt forsvinder.
Men millioner af mennesker
bor i bjergene.
De er enten flygtet fra krig-
- eller også udnytter de resurser,
som ikke findes andre steder.
For at overleve har de måttet
tilpasse sig på opfindsom vis.
Her er deres beretninger.
Altaibjergene i Mongoliet er blandt
Jordens mest afsidesliggende.
For mennesker,
som lever i det golde landskab-
- er jagt nærmest umulig.
Medmindre man får hjælp.
Sailau Jadik og hans søn Berik
er kasakhere.
I dag leder de
efter den ultimative jagtpartner.
En kongeørn.
Med en ørn
kan man jage hvad som helst.
Der findes ikke
en bedre jæger på Jorden.
Disse unger er næsten
klar til at forlade reden.
Hvis Berik på 16 år kan fange en-
- er det første skridt mod
at blive kasakh-jæger som sin far.
Det er et stort første skridt.
Vær meget forsigtig.
Undgå at træde på ungerne.
Lige siden kasakherne flygtede
ind i bjergene for 200 år siden-
- har de taget ørneunger.
Ørnes øjne er mange gange
stærkere end menneskers-
- og kan få øje på et bytte
to kilometer væk.
Kan Berik lære ørnen
at jage for ham-
- bliver han en af nogle hundrede
kasakhere, der stadig kan det.
Flot klaret, Berik.
Altais mægtige fugl.
Berik kalder ørnen Balapan.
Hvis han får det til at lykkes,
bliver Balapan hans jagtmakker.
Men det tager fem måneder
at dressere ørnen.
Fem måneder senere skal
Berik og den fuldvoksne Balapan-
- på deres første jagt sammen.
De vil fange en ræv.
Den er så sky, at kun en ørn
har en chance for at fange den.
Men for at Balapan kan fange ræven,
må den op på et højdedrag.
Det er et perfekt udsigtspunkt
for at se den mindste bevægelse.
Se.
Jeg tror, at ræven gemmer sig der.
Den er i de klipper.
Når jeg siger til,
gør du ørnen klar.
Slip den, når den får øje på ræven.
Berik håber, at Balapans
jagtinstinkt tager over.
Vær klar!
Balapan kunne ikke.
Det er bekymrende.
Har den dræberinstinkt?
Traditionelt slår jæger og ørn
sig sammen i syv år-
- før ørnene sættes fri.
Men Berik har sine tvivl.
Vær ikke ked af det.
Den har aldrig set en ræv springe.
Det glipper ikke for den i morgen.
Ved daggry vender
far og søn tilbage til bjergene.
Kan Balapan ikke fange en ræv-
- må Berik slippe den fri
og finde en anden ørn at dressere.
Balapan har fanget ræven præcis,
som den er dresseret til.
Nu er det en kamp til døden.
Sailau dræber ræven så hurtigt,
han kan.
I henhold til traditionen
får Balapan rævens lunger.
Rævens pels
bliver brugt til vintertøj.
Berik har vist,
at han er en dygtig jæger.
Tillykke, min søn.
Du har gjort din far glad.
Nu er du en mand af dit folk.
Så længe de har levet
i Altaibjergene-
- har kasakhere
været afhængige af ørne.
Men ikke alle bjergfolk
får hjælp fra vilde dyr.
På kanten af Østafrikas riftdal-
- har vulkansk aktivitet
dannet de etiopiske Semienbjerge.
Enorme klipper
danner en naturlig fæstning-
- hvor folk i århundreder
har søgt tilflugt fra krig.
Landsbyen Getabit
ligger i et landskab så lodret-
- at folk kun kan dyrke afgrøder på
strimler af jord på klippekanterne.
Men 200 meter dybe skrænter
er deres mindste bekymring.
I dag er den årlige høstdag.
Afgrøderne er under angreb
fra en sulten fjende.
Disse geladabavianer
elsker at stjæle bøndernes korn.
Flokke af op mod 600 lusker rundt
på klipperne omkring landsbyen.
Anført af hanner med hugtænder
længere end en løves.
De er udspekulerede tyve.
Som forsvar mod aberne
bruger bønderne deres børn-
- såsom Dereje på 12 år.
Geladaerne er meget stærke.
De har dræbt mange får.
Mange mennesker
er kommet til skade.
Kom væk herfra!
Jeg føler stor vrede mod dem.
Da området ligger
ved en nationalpark-
- er geladaerne beskyttede.
Væk med jer!
Dræber man en gelada,
får man syv års fængsel.
Så man bliver nødt til
at skræmme dem væk.
Når aftenen nærmer sig,
stopper geladaernes plyndring.
Men Derejes afgrøder
er klar til høst.
Han ved, at aberne vil angribe
endnu mere voldsomt i morgen.
Sammen med sin søskende
slår han lejr ved markerne.
De har spist mange afgrøder i dag.
Hvad nu, hvis de kommer i en stor
flok? Den store vil gå efter mig.
Du må bare forsvare dig
og jage den væk.
Om natten falder temperaturen
til under frysepunktet.
Geladaernes tykke pels
er tilpasset kulden-
- men mennesker
må krybe sammen for at få varmen.
Ved daggry angriber geladaerne.
Nogle store hanner
går efter Derejes høstakke.
Han jager dem væk,
men de er snedige.
Det var en afledningsmanøvre.
I den anden ende af marken
indledes det egentlige angreb.
En flok som denne
kan tømme en mark på få minutter.
Pas på, geladaerne angriber!
De er lige trængt ind på marken!
Hvilken side kommer de fra?
De æder af afgrøderne
på den anden side.
Hvis Dereje ikke skynder sig,
forsvinder familiens vinterforråd.
Dereje har gjort det.
Han har jaget geladaerne på flugt.
Endelig høstes afgrøderne.
Jeg er glad.
Mine marker er i sikkerhed.
Jeg er glad for,
at jeg kan sove hjemme.
Dereje bor i Semienbjergene, fordi
hans forfædre søgte tilflugt her.
Men nogle steder på kloden
bosætter folk sig i bjerge-
- fordi her er noget,
som de gerne vil have fat i.
Bjerge bliver til, når
kontinentalplader støder sammen.
Denne omvæltning blotlægger ofte
en rigdom af værdifulde mineraler.
Intet sted mere
end her i Indonesien-
- som er hjemsted for flere aktive
vulkaner end noget andet sted.
Her sætter man livet på spil for et
mineral, som bruges flere steder.
Det er svovl.
Hartomo og Sulaiman
er svovlminearbejdere.
De skal hen, hvor få tør komme.
Ind i hjertet af en aktiv vulkan.
Der er mange store bjerge, men kun
et med svovl, som vi skal bruge.
Dette er Ijenkrateret.
Et af verdens mest giftige steder.
I midten af krateret er en sø
fyldt med 2,5 millioner ton syre.
Fra bjergets dyb
strømmer giftgasser ud-
- som har kostet 74 minearbejdere
livet de sidste 40 år.
Bjergets gasser er farlige.
Man kan besvime af dem.
Vores familier er bekymrede,
når vi skal herned.
Niveauet af svovlbrinte,
som de indånder-
- er 40 gange højere,
end hvad der anses for sikkert.
Med tiden
ødelægger det deres lunger.
Gassen brænder i øjnene-
- og gør ondt i svælget
og i brystkassen.
Når de har nok svovl-
- bærer Hartomo og Sulaiman det
200 meter op til kraterets rand.
Hver mand bærer 90 kilo.
Det er næsten halvanden gang
deres egen kropsvægt.
Arbejdet er meget belastende
for minearbejdernes kroppe.
Det siges,
at arbejdet kan forkorte ens liv.
Jeg gør det
for at ernære min familie.
Intet andet arbejde
er så godt betalt.
Sulaiman og Hartomo
får fem dollar per læs.
Minearbejderes liv
har altid været hårdt.
Men det er ikke bare
minearbejderne, som lever hårdt.
Bare det at finde mad kan være
udfordrende for bjergfolk.
I det sydlige Stillehav ligger
verdens næststørste ø, New Guinea.
Dette er et af Jordens
mest frodige bjerglandskaber.
Her er masser af vand
og beskyttede dale-
- så bjergene myldrer med liv.
Men jagten på føde og især kød
er overraskende svær.
Marcus, Andrew og George er jægere
fra Yangoru Boiken-stammen.
De og deres familier
har ikke fået frisk kød i to uger.
Men i dag skal problemet løses.
De håber at kunne fange
flyvende hunde.
Hvis vi kan fange en flagermus,
kan vi ernære vores familier.
Mine børn spørger altid,
om jeg har flagermus med hjem.
Men for at fange en kæmpeflagermus
må man have en kæmpe fælde.
Disse mænd gør noget drastisk.
De ændrer landskabets form.
Langs denne bjergryg
laver de en 20 meter lang korridor.
En genvej gennem bjergene
til frugttræerne i det fjerne.
Det er det perfekte sted
at lokke flagermusene i baghold.
Mine forfædre lærte os,
hvordan man gør.
De lærte os
at lave korridorer og net.
Som en edderkop
spinder mændene et kæmpe net.
I mørket kan flagermusene
ikke se det 38 meter høje net.
Nu er der kun
to ting tilbage at gøre.
Montere flagermusalarmen.
Og håbe,
at flagermusene flyver i fælden.
Man må være tålmodig
for at fange flagermus.
Før i tiden kom Marcus tomhændet
hjem efter flere uger på bjerget.
Hvis det lykkes at fange nogle få,
er det det hele værd.
En flagermus med ris
kan ernære 12 personer.
Flagermus, flagermus!
Den sidder i nettet. Hurtigt!
Dræb den, før den kommer fri.
Denne store han
kan ernære flere personer.
Det begynder godt, men de
har brug for mere end en flagermus.
Som timerne går, flyver
flere og flere flagermus i fælden.
I løbet af natten
fanger mændene 15 flagermus.
De tilbereder to nu
og gemmer resten.
Deres fangst forsyner familien
med nok protein i to uger.
Det gør godt at få noget kød.
Alt på flagermusen kan spises,
også vingerne.
Vi takker jer, forfædre.
Fordi Andrew, Marcus og George
kender bjerget ud og ind-
- kan de ernære deres familier.
Under koldere himmelstrøg-
- kan det betyde forskellen på liv
og død at kende bjerget ud og ind.
I de schweiziske alper
kan der falde ti meter sne om året.
For millioner af skiløbere er det
en god grund til at tage hertil.
Men snefald kan også
udgøre en dødbringende trussel.
Laviner.
Med en fart som et eksprestog
tilintetgør den alt på sin vej.
På en normal vinter kan der være
30.000 laviner alene i Schweiz.
Martin Mathys patruljerer på ski
og er lavinespotter.
I dag har han et stort problem.
I hjembyen Grindelwald
er der faldet store mængder sne.
Risikoen for laviner er meget høj.
Laviner kan ødelægge biler og tog.
De kan begrave veje.
Og de kan begrave landsbyer.
Mit job er at udløse lavinerne-
- før mennesker gør det.
1.000 meter over Grindelwald
ligger det berygtede Schwarzhorn.
Den er indhyllet i sne
og er en katastrofe i forklædning.
Martin må udløse en lavine,
før der falder mere sne.
I nødstilfælde
bruger vi helikoptere.
Det er den eneste
sikre måde at komme tæt på.
For at udløse en lavine
skal man bruge en masse dynamit.
Martin medbringer 50 kilo.
Det er nok til
at sprænge flere karreer.
Med så meget sne
bliver mit arbejde lidt hektisk.
Adrenalinen pumper,
men jeg er ikke bange.
Martin når bjergryggen
og gør en ladning klar.
Han udløser en minilavine,
som flytter ti ton sne.
Men det er ikke nok.
Han må gøre det igen.
Denne gang lykkes det.
Det er den lavine,
der gør bjerget sikkert igen.
Naturen er meget stærk.
Laviner er en del af vores liv.
Men vi er forberedt på dem.
Højt oppe i Alperne har man lært at
kontrollere laviner med teknologi.
Man der er bjerge,
hvor naturkræfter ikke kan tæmmes.
Himalaya
er Jordens højeste bjergkæde.
Verdens 100 højeste bjerge
ligger her.
Inden for disse tinder
lever 70 millioner mennesker.
Mange i højder, som udgør
en trussel for menneskekroppen.
I Doramba i Nepal står indbyggerne
over for en snigende trussel.
Et højt niveau af skadelige
uv-stråler brænder folks øjne.
I landsbyen Balau har Teteeni
på 65 år betalt en høj pris.
Hun er blind.
For tre år siden
begyndte jeg at miste synet.
Så blev jeg fuldstændig blind.
Men det kan ikke nytte
at græde over det.
Teteeni vil ikke lade
blindheden ødelægge sit liv.
Men simple opgaver som at hente
vand tager tid og kan være farlige.
Blindheden skyldes grå stær.
Sløring af øjets linser,
som er blevet forværret af Solen.
Teteeni lever isoleret i Himalaya
og har ingen adgang til lægehjælp.
Men svaret på hendes bønner
er måske ikke så langt væk.
Dr. Sanduk Ruit fra Kathmandu-
- har udviklet et øjenindgreb,
som han bringer ud til fjerne egne.
Hans mobile klinik
giver tusinder håb.
I dag tager Teteeni af sted
for at møde ham.
Hun har sørget for den
eneste form for transport, her er:
En ven har tilbudt at bære hende
ti kilometer hen til klinikken.
Selvom dr. Ruits indgreb
ofte lykkes-
- er det stadig muligt,
at Teteenis øjne er for ødelagte.
Han kan ikke love noget.
Dorambas skolebygning
er blevet operationsstue.
Det tager dr. Ruit blot en halv
time at fjerne de slørede linser.
Så erstatter han dem med syntetiske
linser, som han selv fremstiller.
I Vesten kan dette indgreb
koste 8.000 dollar.
Men takket være fondsmidler
skal patienterne ikke betale noget.
Operationen er overstået,
så nu kan Teteeni bare vente.
Blot 24 timer efter operationen-
- venter Teteeni med andre patienter
på at få fjernet forbindingen.
Forhåbentlig
har hun fået synet tilbage.
Lad os se.
For Teteeni
er det sandhedens øjeblik.
Se på mig. Se herhen.
- Kan du se? Hvad ser du?
- Din mund og næse.
- Hvor mange fingre holder jeg op?
- Fem.
- Og nu?
- To.
Sæt din finger på min næse.
- Der er den.
- Jaså?
Kan du ae mig på kinden?
Du må gøre det blidt.
- Hvordan var det?
- Dejligt.
For første gang i tre år
kan Teteeni se.
Må himlene belønne dr. Ruit.
For få øjeblikke siden
kunne jeg ikke se.
Det kan jeg nu.
Mine problemer er forsvundet.
Mit hjerte er fyldt med lys.
I Himalayas udløbere forlænger
moderne lægevidenskab folks liv.
Men højere oppe er det, når nogen
dør, at det bliver en udfordring.
Dho Tarap er en af verdens
højest beliggende landsbyer.
Her lever buddhister
i næsten total isolation.
Når nogen dør i denne højde-
- er det en udfordring
at komme af med liget.
I går aftes var der et dødsfald.
Nombe-la på 70 år gik bort.
Nu gør hans familie liget klar
til en buddhistisk begravelse.
Manden, som står for begravelsen
er den hellige Lama Namgyal.
Nombe-la var en meget god mand.
Han arbejdede hårdt
og opfostrede nogle gode børn.
Begravelsen skal snart finde sted-
- for liget kan tiltrække rovdyr
og sprede sygdomme.
Men når man lever på verdens tag,
er mulighederne begrænsede.
Buddhister begraver ikke de døde.
Her vokser ingen træer, så der
er ikke noget træ til en kremering.
Løsningen er et ritual,
der er ældre end buddhismen.
En himmelbegravelse.
En himmelbegravelse
er en særlig tradition her.
For at kunne udføre ritualet får
Lama Namgyal hjælp fra en ekspert.
Bharmay Furba er bedemand.
Som ikke-buddhist er han den
eneste, der må udføre denne opgave.
Lamaerne må ikke gøre det, jeg gør.
Jeg har udført
mange himmelbegravelser.
Men jeg skal stadig
have noget whisky for at gøre det.
Begravelsesoptoget går i halvanden
time op til en hellig klippeafsats-
- hvor man har udført
himmelbegravelser i over 1.000 år.
Her mødes optoget med bjergenes
mest effektive ådselædere.
Gribbe.
I årtusinder har buddhister
været afhængige af gåsegribbens-
- og lammegribbens hjælp for at
kunne skille sig af med de døde.
Fuglene kan hurtigt fortære et lig,
inden det spreder sygdomme.
Det ses som en hellig handling, der
forlænger en anden skabnings liv.
For dem er Nombe-las lig
nu et tomt hylster.
Hans sjæl er vandret videre
til et andet rige.
Nombe-las sønner
viser deres far den sidste ære.
De ønsker ikke at være
til stede ved det, der nu skal ske.
For at gribbene
kan fortære Nombe-las lig hurtigt-
- gør Bharmay det lettere for dem.
Nu er Nombe-las lig væk
og kan ikke sprede sygdomme.
I bjergene er alle levende væsener
afhængige af hinanden.
Nombe-las kød og blod
gør nytte for gribbene.
Det er god karma.
For at overleve i bjergene
må man forstå dem.
Levesteder i bjergene
kan være skånselsløse.
Men ved hjælp af opfindsomhed,
beslutsomhed-
- snarrådighed og mod-
- er det muligt
at skabe sig et liv på verdens tag.
Da filmholdet
filmede mongolske ørnejægere-
- blev eftersøgningen af en ræv
som at finde en nål i en høstak.
Det var svært at følge med jægerne
i det mongolske landskab.
Altajbjergene i Mongoliet
Holdet filmer Sailau og sønnen
Berik gå på jagt med ørnen Balapan.
Kameramand Keith Partridge mødte
Berik og hans ørneunge i juni.
Det er nu november
og bidende koldt. En ideel jagttid-
- fordi ulve, ræve og harer
har tyk vinterpels.
De gamle russiske lastvogne
er dog ikke tilpasset til kulden.
Chaufførerne finder på en løsning.
Keith vælger
et andet transportmiddel.
Jeg har ikke engang redet på æsler
på stranden i Blackpool.
Nu skal vi derop på sådan en.
- Hedder min hest noget?
- Heste får ikke navne i Mongoliet.
Vi benævner dem ved farve.
Mongolerne har mere end 300 ord-
- for at beskrive hestes farve.
For at få den i gang,
sparker du let. Så siger "shu".
Skal vi følge Agii? Tak.
Shu.
Shu!
Til sidst finder Keith
det rigtige gear og kommer af sted.
Efter tre timer
indhenter lastvognene dem.
Keith er glad for
at slippe for hesten.
- Hvad synes han?
- Du var dygtig.
- Men hesten var endnu dygtigere.
- Du er en god mand trods næsen.
Trods næsen?
- Er den for stor?
- Ja.
Den vil fryse.
Sådan. Nu fryser den ikke.
Keith skal teste
et lille ørnekamera.
Sailau har
fremstillet en sele til det.
Andre kameraer giver bedre
billedkvalitet, men er større.
Det er en stadig balancegang
mellem det praktiske og kvalitet.
Lad os se, hvordan det går.
Sailaus ørn synes ikke påvirket af
kameraet på ryggen.
Derfor forsøger de med et tungere
kamera med højere billedopløsning.
Bare det fungerer.
Fuglen kan måske ikke bære det.
"Flyvemaskinen"
bliver måske overbelastet.
Ørnen flyver uhindret.
Keith og teamet kigger sammen med
instruktør Nicolas Brown.
Et spændende øjeblik.
De lokale gør dem selskab.
De har aldrig set deres ørne sådan.
Hætten kommer af.
Der flyver den.
- Hvor er det vildt.
- Se hovedet!
Se, hvor den vipper med hovedet.
Er det ikke fedt?
Næste dag tager de med Berik og
hans ørn på deres første rævejagt.
Jægerne bruger "klappere",
mænd som lokker rævene frem.
Teamet må gå fra tinde til tinde,
for at ørnene kan finde rævene.
Berik tror, at ræven gemmer sig
bag dette bjerg-
- bag telegrafledningerne.
Han vil vente på en af tinderne.
Det giver god mening.
Skynd dig.
Han er allerede på vej.
Filmholdet pakker hurtigt sammen
og skynder sig efter jægerne.
Men så snart Keith begynder
at filme, er planen ændret igen.
Sailau er redet af sted igen.
Vi må videre. Vi er lige kommet.
Sailau og Berik red mellem
tinderne med filmholdet efter sig-
- som en konstant tagfat-leg
i den tynde bjergluft.
Da de næsten er helt udmattede,
står de over for et nyt problem.
Hvor er Sailau?
De ringer til instruktøren.
Det er Keith, kan du høre mig?
- Ja, hvor er I?
- Vi er på dagens tredje bjergkæde.
- Vi har ikke filmet noget endnu.
- Hvilken bjergkæde er I på nu?
- Bare jeg vidste det.
- Bag os ligger tinderne uden sne.
Terrænet er ret vildt.
Det er et godt sted
at gemme sig ved fare.
Er det en hund foran stolpen?
Vi ser efter.
- Det er ikke en ulv, det er en ko.
- Jeg sagde ikke, at det var en ulv.
Sandt.
Begynder vi at fantasere
på dagens tredje bjergkæde?
Vil I have chokolade?
Agii, hver dag, netop som vi tror,
at vi skal besvime...
Man kan knække tænderne på den.
Agii, kan du opbevare dem
lidt varmere?
De går videre. De tvivler snart på,
om de får filmet nogen jagt.
Men så får de godt nyt.
Vi har set en ræv.
Den løb hurtigt op ad bakken.
De andre er der nu
for at se, hvor den gemmer sig.
De ses ret godt i sneen
som en sort prik, der bevæger sig.
Men ellers er det
som at finde en nål i en høstak.
Pludselig høres et råb,
og jagten er i gang.
Alle ud af billedet.
Nu.
Ræven slap væk i sidste øjeblik.
Både Balapan og holdet har lært
meget af deres første jagt.
Men filmholdet skal filme
en succesrig jagt.
Efter flere frustrerende dage
er presset stort.
Tiden er ved at rinde ud.
Det har ikke set godt ud.
Netop, som filmholdet er ved
at give op, høres et råb.
Keith ved, at dette er hans og
Balapans store chance for succes.
Vi fik den vist.
Når råbene kommer, går det fra
0-1.000 km/t. på få sekunder.
Hjertet banker, når man arbejder
sådan. Man må reagere rigtigt-
- og fokusere på det, man skal gøre.
Når adrenalinet pumper,
kan man let blive distraheret.
Man må fokusere på at få sine
billeder og få det til at fungere.
Og opbygge et forhold til dem,
man arbejder med.
Så de stoler på os-
- og lader os tage del i det, som er
en ret privat del af deres liv.